שמור וזכור בדיבור אחד
א. בתורה מוזכר הציווי "זָכוֹר אֶת יוֹם הַשַּׁבָּת לְקַדְּשׁוֹ" [פרשת יתרו], ולאחריו "שָׁמוֹר אֶת יוֹם הַשַּׁבָּת לְקַדְּשׁוֹ" [פרשת ואתחנן], וצ"ב מדוע שינה מהר"ש אלקבץ את
מאגר שיעורים במגוון סוגיות הלכתיות בנושאים אקטואליים ובירורי מנהגים, הנוגעים לחיי המעשה, מתוך חוברת של דפי מקורות – מפסוקי התורה, דברי חז"ל וסוגיות הגמרא, דרך דברי רבותינו הראשונים והאחרונים, עד לפסיקת ההלכה למעשה בדורינו.
כל שיעור מורכב מדפי מקורות של סוגיא, המצולמים בצורתם, הניתנים להורדה במהדורה מקוונת (בפורמט PDF).
למעוניינים במסירת שיעור ניתן להוריד גם דפי הכנה (בפורמט WORD) למסירת השיעור, המגישים לפני מגיד השיעור תקציר של נושאי הלימוד.
ניתן לקבל חוברות לימוד לצורך מסירת שיעורים קבועים. להזמנות נא ליצור קשר במייל עולמות.
א. בתורה מוזכר הציווי "זָכוֹר אֶת יוֹם הַשַּׁבָּת לְקַדְּשׁוֹ" [פרשת יתרו], ולאחריו "שָׁמוֹר אֶת יוֹם הַשַּׁבָּת לְקַדְּשׁוֹ" [פרשת ואתחנן], וצ"ב מדוע שינה מהר"ש אלקבץ את
א. אנשי כנסת הגדולה קבעו לעשות את ימי הפורים "יְמֵי מִשְׁתֶּה וְשִׂמְחָה", ובגמרא במגילה אמר רבא "סעודת פורים שאכלה בלילה, לא יצא ידי חובה, מאי
א. בסוגיית הגמרא הובא מאמרו של רבי אלעזר בן שמוע: "מה מזבח שלא נשתמש בו הדיוט, אף עצים ואש שלא נשתמש בהן הדיוט". ודנו הראשונים
– ישב בבית הכנסת והניח משקפיו על ספסל פנוי שלידו, ובא אדם אחר והתיישב עליהם ושברם.
– אשה שהזיקה בלידתה מונית שנסעה בה.
– מגיה שפסל תפילין שנתנו לו להגהה.
א. מהתורה יש חיוב לקדש את יום השבת [בלילה, וביום חיוב הקידוש מדרבנן], ומדברי קבלה יש מצוה לענג את השבת במאכל ובמשתה. ובגמרא נתבאר דין
א. במסכת עירובין מבואר דין ברכת שהחיינו על "קָרָא חדְתָּא", ופירש רש"י: "כשאני רואה דלעת חדשה אני אומר זמן" [מברך שהחיינו], אולם הרא"ש כתב: "נהגו
א. בסוגיית הגמרא במסכת קידושין נלמד כי נשים פטורות מקיום מצות עשה שהזמן גרמא. יחד עם זאת הן מחוייבות בקיום שבע מצות עשה שהזמן גרמן.
א. הקב"ה צוה את משה רבנו ואהרן הכהן "לחלוק כבוד למלכות", ואמרו חז"ל: "וכן מצינו ביעקב, יוסף, אליהו, דניאל, חנניה מישאל ועזריה, שחלקו כבוד למלכות",
א. במסכת ברכות נתבארו דיני תשלומין בתפילה למי שטעה או נאנס ולא התפלל, ונחלקו הראשונים האם יש "תשלומין" כאשר לא התפלל שתי תפילות [לא התפלל
א. בסוגיות הש"ס מצינו סתירות האם יש "מצוה לקיים דברי המת", ובדברי הראשונים נאמרו כמה חילוקים אימתי נאמר דין זה, וצ"ב כיצד נפסקה ההלכה. ב.
א. בכמה מסוגיות הש"ס אמרו חז"ל "דברי חלומות לא מעלין ולא מורידין", ולא חששו לדברי החלומות. ברם במסכת נדרים מפורש כי מי שנידוהו בחלום צריך
א. הדלקת נר חנוכה בבית כנסת לא נזכרה בדברי חז"ל, אלא בדברי רבותינו הראשונים באשכנז ובספרד, וצ"ע על ידי מי הונהג מנהג זה, ומאיזה טעם.
א. אע"פ שבכל התורה "שלוחו של אדם כמותו", אמרו חז"ל: "אין שליח לדבר עבירה" [והשליח חייב] דאמרינן דברי הרב ודברי התלמיד, דברי מי שומעים". וצ"ע
א. מדין הגמרא "נושא אדם כמה נשים על אשתו", אולם במאה השמינית לאלף החמישי [לבריאת העולם] תיקן רבנו גרשום מאור הגולה "חרם" בהסכמת קהילות אשכנז
א. תאומים הנולדים כשהם מחוברים בחלקי גוף שונים [חיצוניים ופנימיים] נקראים בשם "תאומי סיאם", וצ"ע האם נחשבים כגוף אחד או כשני גופים, וכפי שהסתפקו בגמרא
א. במשנה נאמר: "על הברקים ועל הרעמים, אומר ברוך שכוחו וגבורתו מלא עולם. על ההרים ועל הגבעות ועל הימים ועל הנהרות ועל המדברות, אומר ברוך
א. במסכת הברכות אמר רב יהודה אמר רב: "אסור לאדם שיאכל קודם שיתן מאכל לבהמתו, שנאמר וְנָתַתִּי עֵשֶׂב בְּשָׂדְךָ לִבְהֶמְתֶּךָ, והדר וְאָכַלְתָּ וְשָׂבָעְתָּ". אולם במסכת
א. בסוגית הגמרא מבואר מקור החיוב לברך לפני אכילה מסברא כי "אסור לאדם שיהנה מהעולם הזה בלא ברכה". וצ"ע האם חיוב זה מדרבנן או מהתורה
א. נחלקו תנאים בגמרא מי כתב את שמונת הפסוקים האחרונים בתורה, והקשה רבי יהודה "אפשר משה חי וכתב וַיָּמָת שָׁם משֶׁה", וצ"ע. ב. מאידך הקשה
א. נחלקו רבותינו הראשונים אימתי מחוייבים בברכת 'לישב בסוכה' – בכל פעם שנכנס לסוכה [ואפילו מאה פעמים ביום] או רק בשעת אכילה, וצ"ב בשורש מחלוקתם
א. במסכת יומא נאמר במשנה: "מִכֹּל חַטֹּאתֵיכֶם לִפְנֵי ה' תִּטְהָרוּ (ויקרא טז, ל), עברות שבין אדם למקום, יום הכיפורים מכפר. עברות שבין אדם לחברו, אין
– האם מותר להתפלל מתוך סידור או ללמוד מספרים שנדפסו בשבת.
– חילול שבת לצורך תפילה על חולה.
– היאך תפרו אדם וחוה חגורות מעלי תאנה, למאן דאמר שהיה העץ שאכלו ממנו, והרי "אין קטיגור נעשה סניגור".
א. במסכת אבות אמרו: "וֶהֱוֵי דָן אֶת כָל הָאָדָם לְכַף זְכוּת". ובמסכת שבועות דרשו חז"ל כי במצות "בְּצֶדֶק תִּשְׁפֹּט עֲמִיתֶךָ" נכלל החיוב "הוי דן את
א. במסכת ברכות אמרו: "כל היוצא לדרך צריך להתפלל תפילת הדרך", וחיוב התפילה "משעה שמהלֵך בדרך, ועד כמה, עד פרסה". וצ"ב בדיני תפילת הדרך: ב.
א. כאשר שנים מתעצמים בדין, זה אומר נדון כאן וזה אומר נלך למקום הוועד או לבית דין הגדול, נחלקו בגמרא היכן ידונו. ובהלוואה שומעים למלוה,
א. בתענית ציבור קוראים בתורה בשחרית ובמנחה בפרשת 'ויחל משה', ובתשעה באב קוראים בשחרית בפרשת 'כי תוליד בנים' ובמנחה פרשת 'ויחל' כשאר תעניות, ודנו הפוסקים:
א. כשיצאה רבקה מבית אביה בירכוה "וְיִירַשׁ זַרְעֵךְ אֵת שַׁעַר שׂנְאָיו", ופירש"י: שתתברך "אותה ברכה שנאמרה לאברהם בהר המוריה". ברם אברהם נתברך "וְיִרַשׁ זַרְעֲךָ אֵת
במלאכה שעושה נכרי עבור ישראל בשבת יש שלושה איסורים: [א] אמירה לנכרי לעשות מלאכה בשבת עבור ישראל. [ב] הנאה ממלאכה שעשה נכרי בשבת עבור ישראל.
א. נצטווינו בתורה: "מִפְּנֵי שֵׂיבָה תָּקוּם וְהָדַרְתָּ פְּנֵי זָקֵן", ובסוגיית הגמרא בקידושין נתבארו דיני כבוד "זקן" הכולל, חיוב "הידור" ו"קימה" מפני: [א] תלמיד חכם [ב]
א. הרמ"א פסק להלכה כדברי מהרי"ל: "אשה ששכחה פעם אחת להדליק [שני נרות שבת] מדלקת כל ימיה שלשה נרות", וטעמו: "משום קנס, כדי שתהא זהירה
א. בספר חרדים כתב: "מצוה לברך כהן את ישראל, וישראל העומדים פנים כנגד פני הכהנים בשתיקה ומכוונים לבם לקבל ברכתם כדבר ה', הם נמי בכלל
– "מאחרין להתחיל ערבית בכניסת חג השבועות, כדי שיהיו ימי הספירה תמימות", ולכאורה היאך דין "תמימות" דוחה קיום מצות עשה מהתורה להוסיף מחול על קודש, האמורה בכל יום טוב.
– סעודת חג השבועות מבעוד יום לזקנים או חולים המאושפזים בבתי חולים.
– על דברי השו"ע "אין מבשלים לצורך נכרי ביום טוב", כתב המשנה ברורה: "מומר לעבודה זרה או לחלל שבת בפרהסיא דינו כעכו"ם", ומשמע מדבריו שאין להזמין מחללי שבת לסעודת החג
– האם מחלל שבת בזמנינו נחשב 'תינוק שנשבה'.
– הזמנת הורים או בנים מחללי שבת [דין אורח הבא מעצמו] • הכנת סעודת יום טוב שמשתתף בה בן זוג מחלל שבת.
א. תניא דבי רבי ישמעאל: "וְרַפֹּא יְרַפֵּא, מכאן שניתן רשות לרופא לרפאות", וחידש הרמב"ן שהרשות ניתנה לרופא שטעה ולא נודע לו, שפטור. והקשה על כך
א. לדעת רבי שמעון בן גמליאל אין צורך לסמן כרם רבעי וערלה להזהיר את הגזלנים מפני איסורים אלו, מדין "הלעיטהו לרשע וימות". וצ"ב בגדר הלכה
א. "כל הברכות כולן, אף על פי שיצא, מוציא" [חוץ מברכת המזון, קריאת שמע ותפילה], ואמרו בגמרא "שומע כעונה". ומפורסמת החקירה בגדר דין זה, האם
א. ידועים דברי רבא: "הפקר בית דין הפקר", וביאר רבי יצחק כי דין זה נלמד מפסוק בספר עזרא, ואילו רבי אליעזר למד זאת מפסוק בספר
צער בקיום מצוות א. בגמרא מסופר על רבי יהודה ששתיית היין בליל הסדר גרמה לכאבים עזים בראשו עד שבועות, ועל פי זה נפסק בשו"ע: "מי
א. במסכת ברכות מובא: "האי מאן דנפיק ביומי ניסן וחזי אילני דקא מלבלבי, אומר בָּרוּךְ שֶׁלֹּא חִסַּר בָּעוֹלָמוֹ כְּלוּם וּבָרָא בוֹ בְּרִיוֹת טוֹבוֹת וְאִילָנוֹת טוֹבוֹת
תכנית לימוד בעיון. מיועדת למסירת שיעורים בקבוצות לימוד מתוך דפי מקורות, ודפי עזר להכנת השיעור, במגוון סוגיות הלכתיות ובירורי מנהגים. התכנית מתאימה לכל סוגי ורמות הלימוד. מעניקה אמצעים נוחים בידי הלומדים, להתענג בהנאה צרופה מטעמו המתוק של הלימוד בעיון.
תכנית לימוד בעיון. מיועדת למסירת שיעורים בקבוצות לימוד מתוך דפי מקורות, ודפי עזר להכנת השיעור, במגוון סוגיות הלכתיות ובירורי מנהגים. התכנית מתאימה לכל סוגי ורמות הלימוד. מעניקה אמצעים נוחים בידי הלומדים, להתענג בהנאה צרופה מטעמו המתוק של הלימוד בעיון.